![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/none/path/sa04853904807ec32/image/i999ea15298a63b86/version/1521641970/image.gif)
|
ВІДПОВІДНО ДО СТАТТІ 7 ЗАКОНУ УКРАЇНИ "ПРО ОСВІТУ" від 05.09. 2017 року № 2145-VIII Мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова. |
Держава гарантує кожному громадянинові України право на здобуття формальної освіти на всіх рівнях (дошкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої), а також позашкільної та післядипломної освіти державною мовою в державних і комунальних закладах освіти.
Особам, які належать до національних меншин України, гарантується право на навчання в комунальних закладах освіти для здобуття дошкільної та початкової освіти, поряд із державною мовою, мовою відповідної національної меншини. Це право реалізується шляхом створення відповідно до законодавства окремих класів (груп) з навчанням мовою відповідної національної меншини поряд із державною мовою і не поширюється на класи (групи) з навчанням українською мовою.
Особам, які належать до корінних народів України, гарантується право на навчання в комунальних закладах освіти для здобуття дошкільної і загальної середньої освіти, поряд із державною мовою, мовою відповідного корінного народу. Це право реалізується шляхом створення відповідно до законодавства окремих класів (груп) з навчанням мовою відповідного корінного народу України поряд із державною мовою і не поширюється на класи (групи) з навчанням українською мовою.
Особам, які належать до корінних народів, національних меншин України, гарантується право на вивчення мови відповідних корінного народу чи національної меншини в комунальних закладах загальної середньої освіти або через національні культурні товариства.
Особам з порушенням слуху забезпечується право на навчання жестовою мовою та на вивчення української жестової мови.
2. Заклади освіти забезпечують обов’язкове вивчення державної мови, зокрема заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти - в обсязі, що дає змогу провадити професійну діяльність у вибраній галузі з використанням державної мови.
Особам, які належать до корінних народів, національних меншин України, іноземцям та особам без громадянства створюються належні умови для вивчення державної мови.
3. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування, насамперед англійської мови, в державних і комунальних закладах освіти.
4. У закладах освіти відповідно до освітньої програми можуть викладатися одна або декілька дисциплін двома чи більше мовами - державною мовою, англійською мовою, іншими офіційними мовами Європейського Союзу.
5. За бажанням здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти заклади освіти створюють можливості для вивчення ними мови корінного народу, національної меншини України як окремої дисципліни.
6. Держава сприяє створенню та функціонуванню за кордоном закладів освіти, у яких навчання здійснюється українською мовою або вивчається українська мова.
7. Особливості використання мов в окремих видах та на окремих рівнях освіти визначаються спеціальними законами.
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=gif/path/sa04853904807ec32/image/i720a401ce01cf926/version/1521704955/image.gif)
Методичний кабінет
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/i16cd3b83ae53c11f/version/1516269249/image.jpg)
Методична робота
Методична робота дошкільного навчального закладу спрямована на забезпечення успішності кожного педагогічного працівника. Цьому сприяють такі форми роботи:
- педагогічні ради;
- семінари;
- засідання творчої групи;
- консультації;
- колективні перегляди;
-
самоосвіта педагогів.
Обговорюється використання кращих прийомів і методів. Головна увага приділяється розвитку зв’язного українського мовлення, розвитку знань про традиції та звичаї свого народу. Вся робота педагогічного колективу спрямована на повноцінний розвиток компетентності кожної дитини закладу. У дошкільному навчальному закладі створено розвивальний життєвий простір, де діти навчаються з повагою відноситись один до одного, набувають знань про довкілля, природу рідного краю, видатних людей.
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/i057d979e37accd6c/version/1415270369/image.jpg)
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/ia5bf86df0bb749f3/version/1415270425/image.jpg)
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/i1e06690c56adb479/version/1415270474/image.jpg)
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/i2aac25095ee2105d/version/1415270569/image.jpg)
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=569x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/i5da4c964dd9bdfbe/version/1415270522/image.jpg)
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/dimension=449x10000:format=jpg/path/sa04853904807ec32/image/i25dec6906302684f/version/1416845767/image.jpg)
Загальні відомості про заклад
Дошкільний навчальний заклад здійснює свою діяльність відповідно до Базового компоненту дошкільної освіти України, програма виховання і навчання дітей від 2 до 7 років «Я у Світі».
Базовий компонент дошкільної освіти України грунтується на основних положеннях Міжнародної конвенції ООН про права дитини, Законах України «Про освіту», «Про дошкільну освіту», «Про охорону дитинства», інших нормативних актах у галузі дитинства.
Базовий компонент дошкільної освіти - це Державний стандарт дошкільної освіти України, який реалізується програмами та навчально-методичним забезпеченням, що затверджуються Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України.
У ньому зведено норми і положення, що визначають державні вимоги до рівня освіченості, розвиненості та вихованості дитини 6 (7) років; сумарний кінцевий показник набутих компетенцій випускником дошкільного навчального закладу перед вступом його до школи.
Засадами нового Базового компонента дошкільної освіти виступили:
- визнання самоцінності дошкільного дитинства, його особливої ролі в розвитку особистості;
- збереження дитячої субкультури;
- створення сприятливих умов для формування особистісної зрілості дитини, її базових якостей;
- пріоритет повноцінного проживання дитиною сьогодення у порівнянні з підготовкою до майбутнього етапу життя;
- повага до дитини, врахування індивідуального особистого досвіду дошкільника;
- компетентнісний підхід до розвитку особистості, збалансованість набутих знань, умінь, навичок, сформованих бажань, інтересів, намірів та особистісних якостей і вольової поведінки дитини;
- надання пріоритету соціально-моральному розвитку особистості, формування у дітей уміння узгоджувати особисті інтереси з колективними;
- формування у дітей цілісної, реалістичної картини світу, основ світогляду.
- Вирішальне значення для повноцінного розвитку дитини має своєчасне оволодіння мовою, усім багатством її виражальних і змістових засобів. Мовлення тісно пов’язане з пізнавальним розвитком дитини, прилученням її до основ морально-етичної, емоційно-ціннісної та художньої культури.
У підрозділі «Розвиток мовлення» визначено структурні компоненти змісту процесу формування мовлення дітей (розвиток мовлення, навчання мови, мовленнєве виховання й мовленнєва компетенція, як одна з ключових базисних характеристик особистості).
Розвиток мовлення передбачає цілеспрямоване формування у дітей певних мовленнєвих навичок і вмінь (чіткої й правильної звуковимови, доречного й усвідомленого добору слів чи інших мовних і позамовних засобів, використання слів у відповідній граматичній формі, зв’язне висловлювання про побачене, почуте, пережите тощо). Навчання мови передбачає практичне засвоєння й усвідомлення дітьми фонетичних, лексичних, граматичних, орфоепічних, семантичних, стилістичних норм, що склалися історично, та адекватне застосування знань про мовні норми у мовленнєвій діяльності. Мовленнєве виховання пов’язане з вихованням у дітей інтересу й любові до рідної мови, поважного ставлення до неї, як до скарбниці, надбання українського народу; прагнення висловлюватись граматично правильно, зрозуміло для інших, дотримуватись культури рідної мови тощо. Основним засобом розвитку мовлення дітей раннього та дошкільного віку є спілкування в різних його формах та системах (з дорослими, іншими дітьми).
Реалізація триєдиної мети (навчання мови, мовленнєвий розвиток і мовленнєве виховання) такої роботи полягає у формуванні мовленнєвої компетентності, що розглядається як готовність і спроможність дитини дошкільного віку адекватно й доречно використовувати мову в конкретних життєвих ситуаціях (висловлювати власні думки, наміри, бажання, прохання тощо), застосовуючи як мовні, так і позамовні (міміка, жести, рухи) та інтонаційні засоби виразності.
У старшому дошкільному віці введено рубрику «Навчаємося елементів грамоти», спрямовану на досягнення кінцевого результату — формування мовленнєвої та комунікативної компетенцій випускників дошкільного навчального закладу, забезпечення наступності з питань мовленнєвої підготовки дитини до школи. Кожну рубрику суттєво доопрацьовано і конкретизовано.
Незаперечним джерелом мовленнєвого розвитку дітей дошкільного віку є художня література, що позитивно впливає на всі структурні рівні мовлення (звукову культуру, лексику, граматику, зв'язне мовлення); збагачує когнітивну, емоційну сфери, сприяє моральному вихованню підростаючого покоління. Зміст роботи з художньо-мовленнєвої діяльності представлено в окремому підрозділі «Художня література».
Тут сформульовано завдання ознайомлення дітей з книгою та значно поглиблено зміст роботи з художньою літературою за рахунок формування різних видів компетенцій: когнітивно-мовленневої (знання про письменників, їхні твори в межах Програми; уміння відтворювати шайомий художній твір, читати з пам’яті вірші, пригадувати назву і пору тощо); поетично-емоційної (здатність виразно читати знайомі поетичні твори, здійснювати їх елементарний художній аналіз); оцінювально-етичної (уміння свідомо аналізувати вчинки персонажів, висловлювати власні судження); театрально-ігрової (розігрування змісту знайомих художніх творів). Уміщено переліки творів рекомендованої художньої дитячої літератури і фольклору для кожної вікової групи, визначено зміст і конкретні завдання роботи з фольклором і художніми шорами (казками, оповіданнями, поетичними творами тощо) для організації художньо-мовленнєвої діяльності з дітьми дошкільного віку и різних вікових групах. Ключовими напрямами роботи є розвиток художньо-естетичного сприймання і словесної творчості, розвиток мовлення, виховання культури мовлення дитини, літературознавча підготовка (пізнання, усвідомлення ідейно-естетичний зміст кожного прослуханого твору, певна обізнаність дітей із найпоширенішими жанрами дитячої літератури і фольклору: казкою, оповіданням, колисковою, загадкою, закличкою, лічилкою, прислів’ям, скоромовкою тощо); збагачення емоційно-чуттєвого і когнітивного досвіду.
Важливим аспектом діяльності педагогів є ознайомлення дошкільника із навколишнім світом. Зміст роботи у цьому напрямку представлено у підрозділі «Дитина у довкіллі». У процесі ознайомлення з навколишнім світом у дитини формуються елементарні уявлення про світ речей, предметів, іграшок, побутове життя та працю людей різних професій; відбувається початкове становлення умінь діяти певним чином, вибудовується характер цих дій, вчинків; усталюється та ієрархізується система потреб, бажань та мотивів поведінки; виникають перші судження про навколишній світ, що стає основою характеру та ціннісного ставлення до навколишнього світу, явищ та подій. У підрозділі для кожної вікової групи представлено доопрацьований зміст ознайомлення дітей із соціальним та предметним довкіллям, що становить змістову основу і компетентність мовленнєвого розвитку дітей (знання конкретних життєвих фактів, уявлення про навколишню дійсність стимулюють мовленнєву діяльність, збагачують мовлення) та виступає джерелом збагачення ігрової діяльності дошкільників. За тематичним принципом висвітлено:
-
пізнавальні (система знань про суспільство, рідну країну, її державні символи, звичаї та традиції українського народу; практичнії уміння діяти у предметному довкіллі);
-
розвивальні (розвиток самосвітомості, прагнення до активного пізнання предметного та соціального довкілля, особистісної культури в довкіллі; виокремлено формування елементів техніко-технологічної культури — розуміння призначення транспортної техніки, електрики, відеотехніки, комп’ютерних технологій, а також передбачено цілеспрямоване формування безпечного поводження з небезпечними для життя дитини інструментами, технічними приладами, побутовою технікою! тощо);
-
виховні завдання (виховання поміркованого і дбайливого ставлення до соціального і предметного довкілля та ін.).
У підрозділі «Граючись, зростаємо» рекомендовано ігри різних видів з ускладненням для кожної вікової групи; виокремлено освітні завдання творчих ігор та ігор за готовими правилами — діти привчаються до спільних дій, набувають умінь товаришувати, дружити, помічати та розуміти один одного, підтримувати, допомагати, творчо себе проявляти; окремо розглядаються ігри, що мають дидактичне спрямування: через них під керівництвом педагога дошкільнята оволодівають мовою, математичним змістом, закріплюють знання про навколишній світ, вправляються у рухах тощо. Особливе місце в освіті дітей дошкільного віку посідають народні ігри. Це — універсальна скарбниця духовних надбань народу. Видове розмаїття ігор у дошкільному навчальному закладі свідчить про реалізацію основного постулату дошкільної педагогіки: гра є провідною діяльністю дитини цього віку, вона сприяє формуванню базових засад особистості, її всебічному розвитку та створює умови для переходу на більш високий ступіть розвитку. Стан ігрової діяльності в групі є також показником педагогічної майстерності вихователя.
Своєчасно ввести дитину у світ рідної природи, виховати любов до неї, пізнавальний інтерес до природних явищ, закласти основи екологічного виховання — важливе завдання роботи дошкільного закладу. Зміст тематичного підрозділу «Ознайомлення з природним довкіллям» багатоплановий і відповідно конкретизований, у ньому визначена система доступних дітям певного віку цілісних уявлень про природне оточення, пізнавальні дії (практичні, сенсорні, дослідницькі) та види діяльності, якими дошкільники оволодівають. Розкрито наступні освітні завдання: навчити дітей спостерігати за природою, на емоційно-сенсорній основі і приймати та оцінювати естетичну своєрідність природних об’єктів та днищ у розмаїтті чуттєвих характеристик; цікавитись довкіллям, турбуватись про цього; розповідати, запитувати, передавати враження в розповідях, музично-рухових імпровізаціях, малюнках; сформувати кіатність співпереживати природі, виховувати потребу її оберігати, заміщати від бездумного або шкідливого втручання. Результатом такої роботи має стати сформоване ціннісне ставлення дітей до природи, в і кому відображаються інтелектуальні, емоційні, творчі та інші можливості та потреби дитини. Підрозділ побудований за сезонним принципом, а теми розташовані концентрично. Це дасть змогу на щоразу складнішому матеріалі розширювати, збагачувати, систематизувати уявлення дітей про природу, забезпечуючи їхню цілісність; дозволить створювати і цінову для накопичення певних фактів, вправляти дошкільників у певних уміннях, навичках, розвивати творчі здібності.
Важливе значення для розвитку пізнавальної активності має формування у дітей початкових математичних уявлень, що дозволяють орієнтуватися в кількісних, просторових та часових відношеннях. Зміст підрозділу «Сенсорно-пізнавальна діяльність»для кожної вікової групи має два основних аспекти:
- обстеження предметних фактів та явищ;
- формування системи логіко-пізнавальних дій. Тобто процес засвоєння математичного змісту означає виконання дітьми певних дій зі специфічним матеріалом. А тому при здійсненні програмових завдань основною метою вихователя має бути не тільки кількість математичних фактів, які вивчають діти (множини, величини, розміщення в просторі, форми), а й формування основних видів пізнавальних дій — практичних, сенсорних, мислительних, за допомогою яких виділяються, усвідомлюються, узагальнюються різноманітні математичні уявлення. У системі навчально-виховної роботи з математичним змістом основне місце мають інтегровані (індивідуальні та групові) заняття, на яких математика поєднується з конструюванням, ліпленням, аплікацією, фізичними вправами, спостереженнями в природі тощо.
Прилучити дитину до краси і гармонії, до світу мистецтва, пробудити її творчі сили й бажання займатися різними видами художньої діяльності — надзвичайно важливе завдання виховання. У тематичному підрозділі «Світ мистецтва» художня діяльність дитини розглядається як поєднання тих видів діяльності, які спрямовані на розвиток творчої активності, ініціативності, образного мисления, уяви і фантазії, вміння сприймати чарівність та унікальність навколишнього світу, берегти і творити красу. Спеціальна орієнтація навчально-виховного процесу в дитячому садку, його систематичність і відповідність особливостям розвитку дитини сприяють вихованню у неї художніх потреб, прагнення до краси в побуті, у природі, в найближчому оточенні, а далі — розуміння краси як окремої соціальної потреби людської культури. Ці інтереси розвиваються, підсилюються в умовах художньої діяльності самої дитини і стають уже на кінець дошкільного віку основою творчого ставлення до різноманітних завдань, а згодом і до праці.
Художня діяльність поєднує всі види образотворчої діяльності (малювання, ліплення, аплікація), словесну творчість, музикування, конструювання, художню працю тощо. Тут узагальнюється весь досвід дитини (інтелектуальний, етичний, естетичний, трудовий), доповнюються, конкретизуються ті знання і способи діяльності, які дитина опанувала, в них виділяється нова ознака, новий параметр для орієнтації в навколишньому світі — краса, естетичні цінності, що мають принципове значення в житті людини, визначаючи рівень її культури.
У народному мистецтві, його традиціях є витоки і національної, і загальнолюдської культури, а тому у вихованні кожної дитини традиції українського народного побуту і мистецтва — образотворчого, літературного і музичного фольклору, національної класики — мають посісти провідне місце.
Тематика занять тісно пов’язана з сезонними явищами природи, улюбленими творами художньої літератури, працею людей, традиційними святами, визначними подіями. Умовою ефективності художнього виховання є доречне поєднання художнього слова, музики і образотворчої діяльності, їх взаємний вплив, взаємне збагачення
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/none/path/sa04853904807ec32/image/i8e93a16ef3f2888b/version/1516271352/image.gif)
ПОКАЗНИКИ ФІЗИЧНОГО РОЗВИТКУДИТИНИ
- Має уявлення про здоровий спосіб життя, орієнтується в ознаках здоров'я, знає основні способи його зміцнення та правила поведінки у разі захворювання.
- Дотримується норм особистої гігієни, правильного харчування та розпорядку дня.
- Розуміє необхідність загартовування, охоче бере участь у загартовувальних процедурах.
- Знає та дотримується правил безпечного перебування вдома, на вулиці, в природних умовах тощо.
- Має уявлення про основні правила поведінки в екстремальних ситуаціях.
- Має потребу в активній руховій діяльності.
- Проявляє інтерес до результатів рухової діяльності; дістає фізичне та естетичне задоволення від чіткого виконання рухів.
- Дотримується певних інтервалів під час виконання загальнорозвивальних вправ, шикувань, добре орієнтується у просторі.
- Тримає рівновагу, стежить за положенням власного тіла під час виконання різноманітних вправ.
- Ходить вільно, тримаючись прямо, природно рухає руками.
- Бігає легко, ритмічно, з різною швидкістю, поєднує біг з подоланням перешкод.
- Упевнено стрибає з місця, відштовхуючись обома ногами й змахуючи руками, м'яко приземлюється.
- Лазить по гімнастичній стінці (драбині) у навперемінний спосіб, не пропускаючи щаблів; володіє лазінням по канату в довільний спосіб; успішно пролізає в обруч прямо, лівим та правим боками; підлізає під дугу.
- Підкидає і ловить м'яч, відбиває його від підлоги, поєднує замах з енергійним кидком предмета.
- Знає правила та дотримується їх під час рухливих ігор.
- Із задоволенням катається на велосипеді, самокаті, санчатах; ходить на лижах, ковзає по крижаних доріжках і плескається у воді; знає спрощені правила ігор спортивного характеру (бадмінтон, городки, футбол, хокей, баскетбол, боулінг).
- Має власні спортивні уподобання, шанує улюблених спортсменів.
ПОКАЗНИКИ ЗАГАЛЬНО ПІЗНАВАЛЬНОГО РОЗВИТКУ ДИТИНИ
- Має уявлення про природне довкілля своєї місцевості:
■ розпізнає 3-5 (і більше) видів дерев, кущів, трав'яних рослин, грибів; кімнатних рослин; ягід, овочів, фруктів; лікарських рослин; знає назви, будову рослин, умови та місце зростання, розуміє значення у природі та в житті людини;
■ розпізнає тварин своєї місцевості — свійських і диких. Має уявлення про звірів, птахів (перелітних, і тих, що зимують), безхребетних (червів, молюсків, раків, павуків, комах), прісноводних та акваріумних риб, земноводних, плазунів; знає їхні назви, будову і спосіб їхнього життя, цікаві особливості поведінки, значення у природі та в житті людини.
- Має уявлення про окремих представників тваринного та рослинного світу інших географічних зон Землі.
- Знає, які види водойм (річки, озера, моря) є у місцевості, де вона живе, їхні назви, значення у природі та в житті людини.
- Розпізнає тварин своєї місцевості — свійських і диких.
- Має уявлення про звірів, птахів (перелітних, і тих, що зимують), безхребетних (червів, молюсків, раків, павуків, комах), прісноводних та акваріумних риб, земноводних, плазунів; знає їхні назви, будову і спосіб їхнього життя, цікав особливості поведінки, значення у природі та житті людини.
- Має уявлення про окремих представників тваринного та рослинного світу інших географічних зон Землі.
- Знає, які види водойм (річки, озера, моря -у місцевості, де вона живе, їхні назви, значення у природі та в житті людини.
- Знає і виконує елементарні правила природокористування, безпечної поведінки в природі тощо.
- Розуміє та може пояснити значення повітря, води, ґрунтів у природі та в житті людини.
- Має елементарні уявлення про світлові та електричні явища природи.
- Чітко розрізняє пори року та їх послідовність, може розповісти про їхні характерні ознаки, відповідні сезонні зміни в природі, житті тваринного світу та діяльності людини.
- Орієнтується на глобусі, карті, розрізняє водний простір (океани) і сушу (материки).
- Має елементарні уявлення про Космос: компоненти видимого Космосу (Місяць, зорі, Сонце), невидимого (деякі планети, комети, сузір'я); про засоби дослідження Космосу людиною (телескопи, станції, космічні кораблі); професії, пов'язані з Космосом (космонавти, астрономи).
- Класифікує предмети найближчого оточення (посуд, одяг, взуття, меблі, іграшки, побутову техніку, продукти харчування тощо), знає їхні назви, функціональне призначення/значення та способи дії/використання; називає різні види транспорту, споруд, розрізняє різні види житла.
- Має знання про способи виробництва предметів побуту (старовинні, сучасні, рукотворні, промислові предмети) та сировину/матеріали, з яких вони виготовлені (дерево, глину, скло, метал, папір, тканину, шкіру, пластик, хутро тощо).
- Розрізняє соціальні середовища (сім'я, родина, рід, дошкільний навчальний заклад, школа, місто, село, країна), розуміє взаємозалежність між окремою людиною та її близьким і далеким соціальним оточенням.
- Розуміє поняття: рідні, близькі, знайомі, чужі; молодші, однолітки, старші, дорослі, старі; володіє культурою стосунків з різними категоріями людей.
- Знає назви міста/села, країни, в якій мешкає, та столиці; називає і шанує державні символи (герб, гімн, прапор).
- Розповідає про сімейні свята, бере активну участь в їхній підготовці, дотримується сімейних традицій.
- Має уявлення про інші нації та народи, знає назви двох-трьох країн. Прихильно ставиться до людей інших національностей. Проявляє миролюбність, толерантність.
- Володіє найбільш доступними та необхідними для розвитку соціального досвіду видами праці. Проявляє інтерес до різних професій дорослих.
ПОКАЗНИКИ ЛОГІКО-МАТЕМАТИЧНОГО РОЗВИТКУ ДИТИНИ
- Вміє лічити в межах першого десятка, використовуючи різні види лічби (кількісну, порядкову, пряму та зворотну, від заданого числа тощо).
- Знає цифри від 0 до 9. співвідносить їх з відповідною кількістю предметів, елементів множин.
- Має уявлення про склад числа з одиниць та двох менших (у межах 10), визначає суміжні числа.
- Установлює числову рівність, нерівність, визначає відношення "на скільки більше". ("на скільки менше?", "порівну", "стільки ж".
- Знає знаки "плюс" (+). "мінус" (-), "дорівнює" (=), співвідносить їх з діями додавання і віднімання.
- Усно виконує прості обчислення, розв'язує логічні задачі.
- Користується початковими логічними прийомами, вживає сполучники: "ні", "і", "чи", "якщо, то".
- Порівнює предмети за висотою, вагою, шириною, довжиною, товщиною, загальною величиною, класифікує їх за цими ознаками тощо.
- Володіє знаннями про основні одиниці вимірювання різних величин: довжини (сантиметр, метр), маси (кілограм), об'єму (літр); має навички вимірювання умовною міркою.
- Розпізнає геометричні фігури, знає їхні назви, властивості (площинні: круг, овал, трикутник, квадрат, прямокутник, багатокутник; об'ємні: куля, куб, циліндр, конус); знаходить подібні форми у навколишніх предметах, малює/складає предмети з різних геометричних фігур або знаходить фігури в заданому малюнку, візерунку тощо.
- Орієнтується в розташуванні предметів у просторі (вгорі, внизу, ліворуч, праворуч, попереду, позаду, посередині тощо), визначає відстань, вживаючи поняття: далеко-близько, поруч-далі.
- Вміє визначати розташування предметів відносно себе і будь-якого предмета, розміщувати предмети на площині (на столі, підлозі, майданчику, в зошиті тощо.
- Розрізняє та правильно вживає часові поняття: сьогодні, завтра, вчора, зараз, згодом, раніше, пізніше.
- Має уявлення про часові одиниці: хвилина, година, доба (частини доби — ранок, день, вечір, ніч), тиждень (назви днів тижня та їхня послідовність), місяць (назви 12 місяців), рік (пори року — весна, літо, осінь, зима).
- Орієнтується у часі за допомогою годинника (в межах години за циферблатом) та календаря.
- Застосовує логіко-математичні вміння в повсякденному житті:
- вміє набрати номер телефону служб порятунку, користується пультом телевізора, аудіо-, відеотехніки;
- знає свій вік, вік тата, мами, інших членів родини, дату їх народження, адресу та номер квартири.
ПОКАЗНИКИ МОВЛЕННЄВОГО РОЗВИТКУ ДИТИНИ
- Володіє правильною звуковимовою.
- Регулює дихання і темп у процесі мовлення.
- Володіє силою, висотою, тембром голосу.
- Розуміє значення мовлення для людини, використовує мову в різних цілях.
- Ефективно спілкується рідною мовою. Розрізняє рідну й чужу мови; проявляє інтерес до них.
- Має збалансований словниковий запас з кожної сфери життєдіяльності.
- Розмовляє грамотно, вживає прості й складні речення.
- Веде діалог невимушено, підтримує розмову на запропоновану тему.
- Дотримується мовленнєвого етикету в спілкуванні.
- Самостійно складає монологічні висловлювання різних типів.
- Отримує задоволення від читання (дорослим та власного).
- Вільно переказує знайомі літературні твори, зміст побаченого, розповідає напам'ять невеликі віршовані твори, складає і відгадує загадки.
- Має уявлення про речення, слово, склад, звук і букву як одиниці мовлення, виокремлює їх із мовленнєвого потоку.
- Має навички звукового аналізу простих слів.
- Цікавиться читанням, робить спроби читати.
- Правильно сидить за столом, тримає олівець і ручку.
- Орієнтується на сторінці книжки, альбому, зошита, в межах клітинки та ліній у зошитах з лініяною основою.
- Координує рухи очей і кисті руки та впевнено рухається по площині, вздовж рядка, виконуючи графічні завдання.
ПОКАЗНИКИ ХУДОЖНЬО-ЕСТЕТИЧНОГО РОЗВИТКУ ДИТИНИ
- Емоційно сприймає художні твори, запам'ятовує і впізнає знайомі картини, ілюстрації; самостійно визначає художньо-виразні засоби.
- Обирає за бажанням різні матеріали для ліплення, малювання, аплікування, конструювання, техніку виконання, поєднує різні техніки.
- За допомогою художніх засобів виразності створює власні образи в малюнку, ліпленні, аплікації, використовує багатопланові просторові співвідношення об'єктів у композиції за власним бажанням, мотивовано оцінює результати.
- Виліплює та поєднує в невеличкі скульптурні групи кілька фігурок, створює образи за мотивами казок, свят, народних іграшок.
- Уміє виконувати предметну, сюжетну, декоративну аплікації, володіє способами силуетного, симетричного вирізування, наклеювання.
- Бере активну участь у колективній образотворчій діяльності, планує свою діяльність, узгоджує власні задуми з діями однолітків, використовує свої роботи в оформленні інтер'єру групи, кімнати.
- Проявляє емоційну чутливість до гарної музики, охоче слухає музику, знає та називає улюблені музичні твори.
- Проявляє любов до української музики: колискових, хороводів, ігор, пісень, танців, інтерес до музичного, танцювального мистецтв, вибірково ставиться до музики інших народів, окремих творів, жанрів, видів музичної діяльності.
- Сприймає твір цілісно, переймається емоціями і почуттями, вираженими в музиці.
- Цікавиться музикою, охоче співає, танцює, грає на музичних інструментах, музично виразно діє, творчо проявляє себе, виконуючи завдання продуктивного спрямування (комбінує, імпровізує, вигадує тощо).
- Уміє співпрацювати з дітьми й дорослими в процесі музичної діяльності, співвідносить своє музичне виконавство з виконавством інших, радіє особистим і колективним музичним успіхам на заняттях, розвагах, святах.
- Проявляє емоції, граючи ролі та переглядаючи театралізовані вистави.
- Співпереживає персонажам, розуміє зміст дійства.
- Має уявлення про театр як про передачу життєвих ситуацій в акторській грі.
Уміє театралізувати творчу сюжетно-рольову гру, придумати казку, добирає засоби для її театральної реалізації, методи самовираження в діях під музику
ПОКАЗНИКИ СФОРМОВАНОСТІ ІГРОВИХ УМІНЬ ДИТИНИ
- Проявляє інтерес до ігрової діяльності, радіє можливості пограти.
- Орієнтується у різних видах ігор (сюжетно- рольових, конструкторсько-будівельних, театралізованих, дидактичних, рухливих, інтелектуальних, народних), знає їхні характерні особливості, охоче грає в них.
- Відтворює свої уявлення про навколишній світ та ставлення до подій, людей, предметів і явищ у різних іграх; творчо відображає в них діяльність та взаємини дорослих, реальні та уявні події.
- Здатна урізноманітнювати ігровий сюжет (відображати в ньому події з особистого життя, життя людей з найближчого оточення, суспільні події); вносити зміни у перебіг знайомої гри з правилами (ускладнення, варіації основних дій і правил, збільшення або зменшення кількості учасників, заміна ігрової атрибутики).
- Проявляє самостійність у виборі гри, раціонально використовує предметно-ігрове середовище для реалізації ігрових задумів.
- Використовує в іграх різноманітні іграшки, предмети-замінники, атрибути, різні матеріали відповідно до призначення, змісту; виготовляє, якщо треба, їх власноруч, проявляє винахідливість та практичність.
- Передає особливості взятої на себе ролі, добре типізує та індивідуалізує, вдаючись при цьому до різних засобів виразності; приймає ігрові правила і дотримується їх.
- Охоче грається разом з дітьми або дорослими, вміє налагоджувати партнерські стосунки, проявляє товариськість, толерантність, зважає на думку інших; радіє спільному успіху; дотримується норм та етикету спілкування.
- Має власні ігрові уподобання, досить багато улюблених сюжетів, тем ігор та коло постійних товаришів-спільників по грі.
ПОКАЗНИКИ ВОЛОДІННЯ ТРУДОВИМИ НАВИЧКАМИ, ВМІННЯМИ
- Дитина має елементарні уявлення про різні іди праці дорослих, її соціальну значущість; матеріали, знаряддя праці, їхні особливості та правильне застосування.
- Проявляє інтерес і повагу до праці дорослих, бажання долучатися до посильної трудової діяльності.
- Володіє раціональними прийомами праці, дотримується певної послідовності дій у процесі роботи.
- Відповідально ставиться до дорученої справи, загне доводити її до кінця.
- Намагається домовлятися про спільну роботу однолітками, розподіляти обов'язки; помічає їх потребу в допомозі та надає її дітям.
- Проявляє ініціативу, самостійність під час виконання трудових завдань, прагне бути корисною для інших.
- Вміє застосовувати трудові вміння та навички реальних життєвих ситуаціях.
- Намагається бережно ставитися до речей, іграшок та приладдя, використовувати їх за признанням.
- Володіє елементарною культурою праці (проявляє охайність у процесі діяльності; вміє користуватися обладнанням, доцільно розміщує його та своєчасно прибирає на місце, намагається підтримати порядок на робочому місці).
- Володіє навичками самообслуговування та особистої гігієни; вміє самостійно вдягатися й роздягатися у певній послідовності, застібати ґудзики, застібки-"блискавки", шнурувати взуття, правильно та акуратно складати (вішати) у шафу свій одяг, ставити на місце взуття; своєчасно сушити мокрі речі, чистити верхній одяг щіткою, доглядати взуття (мити, чистити).
- Помічає і намагається самостійно усувати непорядок у своєму зовнішньому вигляді, підказує іншим дітям про негаразди в їхньому вбранні, допомагає усувати їх.
- Прагне бути охайною, за необхідності самостійно вмивається, миє руки, причісується, перевдягається, чистить зуби вранці та ввечері, виконує вечірній туалет.
- Самостійно, без нагадування прибирає на визначене місце іграшки, обладнання, матеріали після ігор, занять, праці.
- За допомогою дорослих розстеляє і застеляє після сну своє ліжко.
- Самостійно виконує обов'язки чергового в їдальні, на заняттях, у куточку природи (сервірує стіл, прибирає посуд після їди, змітає щіткою у совок крихти зі столу; допомагає вихователеві готувати приладдя, іграшки для фізкультурних і музичних занять; розкладати на столах матеріали і посібники, після занять ставить на місце стільці, прибирає посібники, приладдя, матеріали; поливає кімнатні рослини, оббирає з них сухе листя, обтирає листя від пилу, миє та оббризкує рослини, розпушує землю; миє годівниці, готує корм; міняє воду для пиття, годує тварин, риб, користуючись міркою тощо).
- Уміє витирати пил на поличках, мити та витирати іграшки, будівельний матеріал, за допомогою дорослого ремонтувати книжки, іграшки; наводити лад у шухляді власного столу.
- Відчуває задоволення від чистоти й порядку в приміщенні, на майданчику.
- Уміє перекопувати землю, розпушувати її граблями; висівати велике насіння; робити борозенки, поливати грядки, клумби; висаджувати у підготовлені дорослими ямки розсаду городини і квітів; прополювати рослини, збирати достиглі овочі, фрукти, ягоди, насіння трав, квітів; зрізати квіти, складати з них гарні букети та прикрашати ними приміщення.
- Користується відповідним реманентом для прибирання майданчика від листя, паличок, сміття, снігу.
- Володіє навичками виготовлення виробів із природного, побутового матеріалів, паперу й картону; намагається економно й раціонально витрачати матеріали.
- Проявляє інтерес до творчої праці, бажання виготовляти своїми руками іграшки, сувеніри, прикраси.
Ігрова діяльність
Ігрова діяльність - провідна для дошкільного віку
Виявляючи цікавість до світу дорослих, але не маючи можливості включитись до нього, дошкільник моделює цей світ у грі. Ця діяльність є соціальною за своїм походженням і змістом, вона виникає в ході ускладнення досвіду людства, його виробничих та культурних взаємин і відображає суспільні зміни. Сюжет та ролі в грі діти запозичують у суспільстві.
Гра - провідна діяльність дошкільнят, в якій вони виконують ролі дорослих, відтворюючи в уявних ситуаціях їх життя, працю та стосунки
Гра - це діяльність, у якій дитина спочатку емоційно, а потім інтелектуально засвоює всю систему людських взаємин. З.В. Огороднійчук
Важливе значення гри полягає в тому, що діти в невимушеній формі, відтворюючи світ дорослих, засвоюють моральні норми, отримують уявлення про професійні та сімейні ролі. Гра забезпечує розвиток у дошкільників рухових, розумових та мовленнєвих навичок. Діти, відображаючи в грі різні сторони життя та особливості діяльності дорослих, поповнюють і уточнюють свої знання про навколишній світ, вчаться співпереживати і відрізняти вимисел від реальності.
Перші прояви дитячих ігор виникають ще в ранньому віці, маючи сенсомоторний характер ("наздоганялки", гра-вовтузіння тощо). На рубежі раннього і дошкільного віку виникає режисерська гра (використання іграшок як предметів-замінників, символічне виконання певної дії). Згодом дитина стає спроможною організовувати образно-рольову гру, в якій уявляє себе в певному образі (людини чи предмету) і відповідно діє. Необхідною умовою такої гри є яскраві, інтенсивні переживання: дитину вразила побачена нею ситуація, і пережиті емоції, враження відтворюються в ігрових діях.
Наступним здобутком дошкільника стає його спроможність організовувати сюжетно-рольову гру ("доньки-матері", "школа", "магазин" тощо), яка досягає своєї найбільш розвинутої форми в середньому дошкільному віці. В сюжетно-рольовій грі діти відтворюють безпосередньо людські ролі і взаємини. Діти граються один з одним, або з лялькою, як уявним партнером, який теж наділяється своєю роллю. Однією з найскладніших для дітей цього віку є гра з правилами ("піжмурки", "п'ятнашки"). В цих іграх головним є чітке виконання правил гри; зазвичай тут фігурують мотиви кооперації чи змагання.
Поява нових видів ігор не заперечує попередньо існуючих, в які дитина продовжує гратись
Рис. 2.35. Динаміка гри в дошкільному віці
Ускладнення видів ігор, які засвоює дитина впродовж дошкільного періоду, зумовлює формування прогресивних психічних змін. Виступаючи провідною діяльністю даного віку, гра забезпечує ряд функцій для психічного розвитку дошкільнят:
Рис. 2.36. Функції гри для психічного розвитку дошкільнят
Отже, будучи зовні непродуктивною діяльністю (нема явних безпосередніх результатів, як-то засвоєння знань при навчанні чи виготовлення певних речей у праці), гра спрямована на фізичне та психічне вдосконалення дітей.
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/none/path/sa04853904807ec32/image/i27be51dc44202247/version/1521705162/image.png)
Оновлення системи дошкільної освіти, процеси гуманізації та демократизації у ньому зумовили необхідність активізації взаємодії дошкільного закладу з сім'єю. Сім'я - первинний унікальний соціум, дає дитині відчуття психологічної захищеності, емоційного «тилу», підтримку. Сім'я - це ще й джерело суспільного досвіду. Тут дитина знаходить приклади для наслідування, тут відбувається його соціальне народження.
Вітчизняною педагогічною наукою накопичено значний досвід у сфері взаємодії дитячого садка і сім'ї: К. Д. Ушинський, Н.К. Крупська, П.Ф. Лесгафт, А.С. Макаренко, В.А. Сухомлинський. Актуальними для сучасного педагогічного процесу є їх наукові узагальнення і висновки про те, що сім'я - початок всіх початків, той виховний інститут, де закладаються основи всебічно розвиненої особистості. І якщо ми хочемо виростити морально здорове покоління, то повинні вирішувати цю проблему «всім світом»: дитячий садок, сім'я, громадськість. Взаємодія сім'ї та ДНЗ відіграє важливу роль у розвитку і вихованні дитини.
В даний час взаємодія з батьками вихованців, займає гідне місце в ряду пріоритетних напрямків виховно-освітнього процесу дошкільних закладів. Більшість педагогічних колективів чітко усвідомлюють пріоритетність родинного виховання поряд з необхідністю психолого-педагогічної допомоги батькам.
Сучасні дослідники відзначають важливість взаємодії педагогів і батьків для виховання і розвитку дітей дошкільного віку. Включення сім'ї як партнера і активного суб'єкта в освітнє середовище дошкільного навчального закладу якісно змінює умови взаємодії педагогів і батьків, що мають власні стратегічні інтереси у сфері дошкільної освіти дитини.
У своїх роботах, вчені пропонують різні форми і методи плідної співпраці дошкільного закладу і сім'ї - Т.ЗВ. Доронова, Т. А. Маркова, Е. П. Арнаутова; розкривають необхідність саморозвитку вихователів і батьків - А.В. Козлова, О.П. Арнаутова; пропонують інтерактивні форми роботи педагога з сім'єю - О.П. Арнаутова, Т. Н. Доронова, О.В. Солодянкіна.
Т.А. Маркова, Н.Ф. Виноградова, Г.Н. Годіна, Л.В. Загик, звертають увагу на зміст роботи з сім'єю:
- єдність у роботі ДНЗ і сім'ї з виховання дітей;
- взаємна довіра у взаєминах між педагогами і батьками;
- використання різноманітних форм роботи дитячого садка з сім'єю в їх взаємозв'язку;
- індивідуальні та групові форми роботи з батьками.
Автори закладають в основу організації взаємодії ДНЗ з сім'єю принципи спадкоємності узгоджених дій, зворотного зв'язку, індивідуального підходу до кожної сім'ї.
Включення сім'ї як партнера і активного суб'єкта в освітнє середовище дошкільного навчального закладу якісно змінює умови взаємодії педагогів і батьків, що мають власні стратегічні інтереси у сфері дошкільної освіти дитини.
В даний час проблема процесу взаємодії педагогів і батьків у виховно-освітньому процесі, може бути успішно вирішена на основі єдиних підходів до планування спільної діяльності, вибору показників результативності роботи, єдиною методологічною, організаційно-структурної та методичної основи.
Разом з тим, необхідно підкреслити, що зараз все більше уваги починає приділятися взаємодії дитячого садка і сім'ї. Практичні працівники намагаються найбільш повно використовувати весь педагогічний потенціал традиційних форм взаємодії з сім'єю і шукають нові, інтерактивні форми співпраці з батьками у відповідності із зміною соціально-політичних та економічних умов розвитку нашої країни [63, 82].
Тому не випадково в останні роки почала розвиватися і впроваджуватися нова філософія взаємодії сім'ї та дошкільного закладу. В основі її лежить ідея про те, що за виховання дітей несуть відповідальність батьки, а всі інші соціальні інститути покликані підтримувати і доповнювати їх виховну діяльність.
Ідея взаємозв'язку суспільного і сімейного виховання знайшла своє відображення у низці нормативно-правових документів, у тому числі в «Концепції дошкільного виховання», «Типове положення про дошкільному освітньому установі» (Наказ Міносвіти РФ від 27.10.2011 N 2562) , Законі «Про освіту» (2013) - федеральний закон від 29.12.2012 N 273-ФЗ "Про освіту в Російській Федерації".
Так, у законі «Про освіту» у ст.44, п.1.записано, що «батьки (законні представники) неповнолітніх осіб, що навчаються, мають переважне право перед усіма іншими особами. Вони зобов'язані закласти основи фізичного, морального та інтелектуального розвитку особистості дитини в ранньому віці» .
Співпраця педагогів і батьків припускає рівність позицій партнерів, шанобливе ставлення один до одного взаємодіючих сторін з урахуванням їхніх індивідуальних можливостей і здібностей. Найважливішим способом реалізації співробітництва педагогів і батьків є їх взаємодія, в якому батьки - не пасивні спостерігачі, а активні учасники виховного процесу.
Таким чином, можна зробити висновок, про необхідність нововведень у співпрацю з батьками. Необхідна розробка і впровадження системи роботи для активного включення батьків у життя ДОУ. Все це дозволяє нам розглядати роботу з батьками як важлива умова успішної педагогічної діяльності ДНЗ на сучасному етапі модернізації системи освіти. У зв'язку з цим, питання пошуку і здійснення сучасних форм взаємодії дошкільного закладу з сім'єю на сьогоднішній день є одним з найактуальніших.
Особливості організації інтерактивних форм взаємодії з сім'єю.
В сучасному дошкільному закладі використовуються нові, інтерактивні форми співпраці з батьками, що дозволяють залучити їх в процес навчання, розвитку і пізнання власної дитини.
Слово «інтерактив» прийшло до нас з англійської мови від слова «interact», де «inter»- взаємний, «act»- діяти.
Інтерактивний-означає здатність взаємодіяти чи знаходитись в режимі бесіди, діалогу з чим-небудь (наприклад, комп'ютером) або ким-небудь (наприклад, людиною).
Звідси, інтерактивні форми взаємодії - це, насамперед, діалог, в ході якого здійснюється взаємодія.
Розглянемо основні характеристики «інтерактиву»:
- це спеціальна форма організації, з комфортними умовами взаємодії, при яких вихованець відчуває свою успішність, інтелектуальну спроможність;
- процес взаємодії організується таким чином, що всі учасники виявляються залученими в процес пізнання, обговорення;
- діалогове спілкування веде до взаємодії, взаєморозуміння, спільного прийняття найбільш загальних, але значимих для кожного учасника завдань;
- кожен учасник вносить свій особливий індивідуальний внесок, має можливість обмінятися знаннями, власними ідеями, способами діяльності, почути іншу думку колег;
- виключається домінування як одного виступаючого, так і однієї думки;
- формується вміння критично мислити, міркувати, вирішувати суперечливі проблеми на основі аналізу почутої інформації і зміни обставин;
- формується повага до чужої думки, вміння вислуховувати, робити обґрунтовані висновки;
- учасник може не тільки висловити свою думку, погляд, дати оцінку, але і, почувши доказові аргументи колег, відмовитися від своєї точки зору або суттєво змінити її;
- учасники вчаться зважувати альтернативні думки, приймати продумані рішення, правильно висловлювати свої думки, брати участь в дискусіях, професійно спілкуватися;
-показником ефективності групової діяльності є, з одного боку, продуктивність праці групи (її продуктивність), з іншого - задоволеність членів групи спільною діяльністю.
Цілі інтерактивної взаємодії можуть бути різними:
- обмін досвідом;
- вироблення загальної думки;
- формування умінь, навичок;
- створення умови для діалогу;
- групового згуртування;
- зміни психологічної атмосфери.
Найбільш загальною задачею педагога в інтерактивній технології є фасилітація (підтримка, полегшення) - напрям і допомогу процесу обміну інформацією:
- виявлення різноманіття точок зору;
- звернення до особистого досвіду учасників;
- підтримка активності учасників;
- з'єднання теорії та практики;
- взаємозбагачення досвіду учасників;
- полегшення сприйняття, засвоєння, взаєморозуміння учасників;
- заохочення творчості учасників.
Все вищесказане визначає концептуальні позиції інтерактивних форм взаємодії:
• Інформація повинна засвоюватися не в пасивному режимі, а в активному, з використанням проблемних ситуацій, інтерактивних циклів.
• Інтерактивне спілкування сприяє розумовому розвитку.
• При наявності зворотного зв'язку відправник і одержувач інформації міняються комунікативними ролями. Початковий одержувач стає відправником і проходить всі етапи процесу обміну інформацією для передачі свого відгуку початковому відправника.
• Зворотний зв'язок може сприяти значному підвищенню ефективності обміну інформацією (навчальної, виховної, управлінської).
• Двосторонній обмін інформацією хоча й протікає повільніше, але більш точний і підвищує впевненість у правильності інтерпретації.
• Зворотний зв'язок збільшує шанси на ефективний обмін інформацією, дозволяючи обом сторонам усувати перешкоди.
• Контроль знань повинен припускати вміння застосовувати отримані знання на практиці.
Інтерактивні методи виконують діагностичну функцію, з їх допомогою виявляються батьківські очікування, уявлення, тривоги і страхи, причому, оскільки їх діагностична спрямованість для батьків неочевидна, то можна отримати інформацію, на яку значно менший вплив надає чинник соціальної бажаності.
Застосування інтерактивних методів дозволяє значно поглибити вплив педагога на батьків. Вони отримують досвід безпосереднього проживання і отреагирования, що сприяє інтеграції психолого-педагогічних знань і навичок.
В даний час активно використовуються нетрадиційні інтерактивні форми роботи з батьками, засновані на співпраці та взаємодії педагогів і батьків. В нових формах взаємодії з батьками реалізується принцип партнерства, діалогу. Заздалегідь спланувати суперечливі точки зору з питань виховання дітей (покарання та заохочення, підготовка до школи тощо). Позитивною стороною таких форм є те, що учасникам не нав'язується готова точка зору, їх змушують думати, шукати власний вихід із ситуації.
Сімейні клуби. На відміну від батьківських зборів, в основі яких повчально-повчальна форма спілкування, клуб будує відносини з сім'єю на принципах добровільності, особистої зацікавленості. В такому клубі людей поєднує загальна проблема і спільні пошуки оптимальних форм допомоги дитині. Тематика зустрічей формулюється і запитується батьками. Сімейні клуби - динамічні структури. Вони можуть зливатися в один великий клуб або дробитися на більш дрібні, - все залежить від тематики зустрічі і задуму організаторів .
Дискусія є однією з найважливіших форм діяльності, що стимулює формування комунікативної культури.
Об'єктом дискусії може стати дійсно неоднозначна проблема, по відношенню до якої кожний учасник вільно висловлює свою думку, яким би складним і несподіваним воно не було.
Успіх або неуспіх дискусії визначається, в тому числі формулюванням проблеми і питань.
Розрізняють наступні форми дискусії:
• круглий стіл - найвідоміша форма; особливість її полягає в тому, що учасники обмінюються думками один з одним при повному рівноправність кожного;
• симпозіум - обговорення якої-небудь проблеми, в ході якого учасники по черзі виступають з повідомленнями, після чого відповідають на запитання;
• дебати - обговорення у формі заздалегідь підготовлених виступів представників протистоять, протиборчих сторін та спростувань, після чого слово надається для запитань і коментарів учасникам від кожної команди.
Педагогічна цінність дискусії збільшується, якщо усвідомлюється і сам процес обговорення, а представлення своєї точки зору допомагає всебічно осмислити власну позицію і зрозуміти іншу точку зору, освоїти нові відомості, аргументи. Більш глибокий аналіз дискусії можна провести, якщо записати на диктофон.
Організовуючи дискусію, провідний орієнтує учасників на уважне, неупереджене ставлення до різних думок, фактів і тим самим формує у них досвід конструктивної участі в обміні думками, судженнями. Освоєння моделей спілкування, які включають дискусію, неминуче пов'язане з роботою над зміною власної особистості в сторону дискусійної культури, якої так бракує в навколишньому світі[,Соловей С., Львова Т., Дубко Р. Дискусія як форма роботи з батьками]
Інтерактивні ігри - як засіб взаємодії з батьками.
Інтерактивна гра - це інтервенція (втручання) провідного в групову ситуацію «тут і тепер», яка структурує активність членів групи у відповідності з певною навчальною метою.
Спрощений світ інтерактивних ігор дозволяє учасникам краще, ніж в складному реальному світі, пізнати і зрозуміти структуру і причинно-наслідкові взаємозв'язки, що відбувається. Таким чином, можна більш ефективно і з відносно малим ризиком навчитися новим способам поведінки і перевірити на практиці свої ідеї.
Такі інтервенції відомі під іншими назвами - «структурують вправи», «моделюючі ігри», «рольові ігри» і т. п.
Термін «інтерактивні ігри», підкреслює два основних ознаки: ігровий характер і можливість взаємодії.
Інтерактивні ігри пробуджують цікавість в учасників, готовність до ризику, вони створюють ситуацію випробування і дарують радість відкриттів, що властиво всім іграм.
Інтерактивні ігри можуть бути класифіковані за різними підставами:
- в залежності від цілей. Завжди важливо задавати собі питання: «Чому я обираю саме цю інтерактивну гру? Які цілі при цьому переслідують;
- від кількості учасників. Деякі ігри припускають індивідуальну роботу учасників, інші - роботу в парах, у трійках, четвірках, в малих групах. Існують ігри, у яких вступає у взаємодію вся група. Можна організувати гру так, що малі групи будуть змагатися один з одним або якась частина учасників буде спостерігати за діями інших.
- Час, необхідний для проведення подальшої оцінки інтерактивної гри, є ще одним важливим класифікаційним критерієм.
- Ще одна підстава для класифікації ігор - засоби спілкування, які використовуються в ході їх проведення. Існують «вербальні» ігри, в яких учасники розмовляють один з одним, є «невербальні», в яких вони взаємодіють один з одним за допомогою «мови тіла». Існують і інші засоби самовираження - малюнки, шуми і звуки, виготовлення тривимірних об'єктів, лист і т. п. Класифікувати ігри за цією підставою важливо тому, що зміна засобів взаємодії в процесі роботи робить позитивний вплив на готовність учасників до навчання і підтримує їх готовність до розвитку. Виходячи з усього цього, педагог повинен піклуватися про те, щоб засоби спілкування час від часу змінювалися.
Чотири кроки в роботі з інтерактивними іграми:
Крок 1. Аналіз групової ситуації
Педагог повинен оцінити ситуацію в групі в цілому і потреби кожного учасника, щоб зрозуміти, якою повинна бути активність батьків.
Крок 2. Інструктування учасників
Після того як вихователь вирішив запропонувати батькам інтерактивну гру, він повинен пояснити, що саме слід робити. Етап інструктування містить в собі наступне:
• Інформацію про цілі проведення гри. Після цього він так само коротко інформує батьків, чого вони можуть навчитися з допомогою інтерактивної гри.
• Чіткі інструкції про процесі. Чим більш наочні, лаконічні і переконливі пояснення педагога, тим швидше батьки будуть готові до співпраці.
• Впевнене поведінка педагога.
• Акцент на добровільності. Ні у кого з батьків не повинно виникнути враження, що він зобов'язаний приймати участь в інтерактивній грі.
Крок З. Проведення гри
На цій стадії педагог контролює здійснення запланованої діяльності і дає подальші інструкції, роз'яснює неправильно зрозумілі вказівки і стежить за дотриманням часових рамок і правил. І нарешті, він уважно спостерігає за тим, що роблять учасники.
Крок 4. Підведення підсумків
Педагог повинен допомогти учасникам проаналізувати свій досвід: заохочення обміну досвідом, допомога в усвідомленні особливостей розглянутого питання, допомога в знаходженні зв'язку між отриманим у грі досвідом і поведінкою у повсякденному житті.
Мотивуюча сила інтерактивних ігор:
Кожну інтерактивну гру можна розглядати як структуровану навчальну ситуацію, що дозволяє батькам розвивати нове розуміння розглянутого питання і формувати нові моделі поведінки. Ігри можуть значно посилити мотивацію учасників у виховному процесі. Ігри допомагають соціалізації і розвитку особистості учасників, дають їм можливість перевірити на практиці різні підходи, розвинути і інтегрувати різні переконання, навички та здібності.
Навчання за допомогою інтерактивних ігор супроводжується «присвоєнням знань». Це означає, що батьки, наприклад, не тільки розповідають дітям про результати дискусії в батьківській групі, але можуть почати вести себе так, щоб стати для дітей чуйним і конструктивно обмежує авторитетом, надає одночасно теплоту і можливість прояву самостійності.
Специфічні аспекти інтерактивних ігор, мотивуючі батьків:
- активна участь - учасники можуть спостерігати власні складні внутрішні процеси, спілкуватися з іншими вербально і не вербально, грати різні ролі, сперечатися один з одним, приймати рішення
- зворотний зв'язок - учасники не тільки експериментують з власним і чужим поведінкою, але і творять для себе, що і як вони зробили. Вони ведуть себе певним чином і отримують зворотний зв'язок, як через власне усвідомлення, так і приймаючи інформацію від інших. В одній і тій же навчальній ситуації учасники по-різному бачать наслідки своїх дій і своєї поведінки. В такому випадку зворотний зв'язок дуже корисна для навчання.
- відкриті результати - ніхто не знає, що отримає він сам і група в інтерактивній грі, які будуть результати, як будуть реагувати інші учасники. В інтерактивній грі не існує правильних або неправильних рішень. Шанується реальність, а питання про доцільність певного способу поведінки кожен вирішує сам, прислухаючись до власним внутрішнім відчуттям або до зворотного зв'язку від інших учасників.
- облік природних потреб - під час гри батьки можуть переміщатися в просторі, встановлювати вербальний і невербальний контакт один з одним і вивільняти при цьому фізичну енергію.
- змагання та співпрацю. Ряд інтерактивних ігор містять елементи змагання. Більшість інтерактивних ігор зміцнюють дух співробітництва. Багато види діяльності вимагають спільних дій двох людей або цілої групи.
Переваги інтерактивних ігор:
• Інтерактивні ігри можуть створити мотивацію. Вони пробуджують цікавість учасників, доставляють їм задоволення, посилюють інтерес до взаємодії між людьми.
• Інтерактивні ігри можуть створити тривалу зацікавленість у саморозвитку і в розкритті свого людського та батьківського потенціалу.
• Вони полегшують введення нових комунікативних і поведінкових норм.
• Інтерактивні ігри допомагають людині побачити особливості виховно - освітнього процесу в ДНЗ, відчути всю складність психічних, соціальних і організаційних процесів, зрозуміти їх взаємозв'язок і навчитися їх використовувати у вихованні дітей.
• Інтерактивні ігри можуть сприяти появі у батьків нових уявлень і ціннісних орієнтації, заснованих на отриманому досвіді.
• Інтерактивні ігри можуть збалансувати активність учасників.
• Інтерактивні ігри можуть створити позитивну установку у батьків по відношенню до педагога працюючого з їх дітьми і сприяти конструктивній полеміці з ним.
• Інтерактивні ігри з батьками сприяють опрацювання найважливіших проблем у вихованні дітей дошкільного віку.
Тематичні акції - це одна з інтерактивних форм роботи з батьками. Акції спрямовані на співпрацю сім'ї у вирішенні проблем освіти і виховання дітей, підвищення ролі і відповідальності батьків у справі громадянської освіти і виховання дитини. Дані акції можуть бути як общесадовскими, так і груповими. Основними цілями проведених акцій є: формування системи педагогічної взаємодії ДНЗ і сім'ї в інтересах розвитку особистості дитини, розробка технології реалізації цієї взаємодії за різними напрямками.
В результаті проведення акцій створюється сприятливе середовище для підвищення кількості контактів батьків з педагогами, формуються позитивні відносини батьків до установи, виростає потреба в організації сімейного досуга.В ході реалізації тематичних акцій вирішуються наступні завдання сімейного виховання: фізичний розвиток дитини, трудове, патріотичне виховання, формування екологічної культури, підготовка до сімейного життя та інші.
Тематичні акції, як інтерактивна форма взаємодії з батьками, сприяють розширенню уявлень у дітей і батьків за різним освітнім областям програми, зокрема, вони можуть бути спрямовані на формування ціннісних відносин до рідного міста, до його історії, основних визначних пам'яток, що сприятиме підвищенню рівня знань у дошкільників про рідний край, активізувати співробітництво дитячого садка і сім'ї у вирішенні актуальних питань патріотичного виховання.
Велика підготовча робота вихователів до проведення таких акцій сприяє підвищенню їх професійної майстерності, розширення наявних уявлень про роботу з дітьми і батьками. Залучення до співпраці різних фахівців ДНЗ сприятливо позначається на взаємодії всіх учасників педагогічного процесу.
В результаті проведення акцій створюється сприятливе середовище для підвищення кількості контактів батьків з педагогами, сформировываются позитивні відносини батьків до установи, виростає потреба в організації сімейного дозвілля.
Алгоритм підготовки, створення та проведення тематичних акцій:
- визначення цілей і завдань,
- складання плану акції,
- інтерактивні форми взаємодії з батьками дошкільнят (консультації, інтерактивні ігри, бесіди, анкетування, нетрадиційні батьківські збори, домашні завдання, конкурси),
- різні форми роботи з дітьми;
- спільні заходи з батьками та дітьми;
- підведення підсумків по заохоченню дітей і батьків в результаті проведених акцій.
Тематика акцій педагогам пропонується заздалегідь. Надалі йде творчий пошук, нестандартне рішення. Активне включення педагогів у створення тієї чи іншої тематичної акції - це можливість стати основними розробниками і виконавцями низки дій для досягнення мети. Не скуті чужими ініціативами, педагоги визначають проблеми, пропонують шляхи їх вирішення і самі разом з дітьми та їх батьками здійснюють їх, підвищуючи свій творчий та професійний рівень.
При проведенні тематичних акцій педагог через спрямовану організовану діяльність дітей вирішує педагогічні завдання: поглиблення знань, виховання якостей особистості, набуття дитиною досвіду життя серед людей-однолітків, дорослих.
Дані тематичні акції можуть використовуватися в роботі з батьками вихованців різного дошкільного віку, але особливо актуальними вони стають при організації інтерактивної взаємодії з батьками дітей старшого дошкільного віку.
Таким чином, взаємодія сім'ї і дитячого садка - це тривалий процес, довга і копітка праця, що вимагає від педагогів і батьків терпіння, творчості та взаєморозуміння. В нових формах взаємодії з батьками реалізується принцип партнерства, діалогу. Розмаїття інтерактивних форм взаємодії з батьками, дозволяє вихователям значно поліпшити відносини з сім'ями, підвищити педагогічну культуру батьків, розширити уявлення дітей з різним освітнім областям. Інтерактивні форми взаємодії батьків і ДОУ означає здатність взаємодії в режимі бесіди, діалогу. Основні цілі інтерактивної взаємодії - обмін досвідом, вироблення загальної думки, формування умінь, навичок, створення умови для діалогу, групове згуртування, зміна психологічної атмосфери. Виділяють такі нетрадиційні інтерактивні форми роботи з батьками, засновані на співпраці та взаємодії в режимі діалогу педагогів ДНЗ і батьків: сімейні клуби, дискусії: круглі столи, симпозіуми, дебати, семінари-тренінги, інтерактивні ігри, майстер - класи.
Тематичні акції - це нова форма інтерактивного взаємодії, які спрямовані на співробітництво сім'ї у вирішенні проблем освіти і виховання дітей з різним освітнім областям, підвищення ролі і відповідальності батьків у справі громадянської освіти і виховання дитини.
![](https://image.jimcdn.com/app/cms/image/transf/none/path/sa04853904807ec32/image/i276743571be01b27/version/1521705293/image.gif)